Hvad er alt det her?
Jeg syr dragterne til Coopers teaterstykke.
Hvad?
Ikke noget. Du er køn med nål og tråd.
Som da mormor stoppede strømper.
- Det var bare for sjov. - Det er ikke sjovt.
Planer for i dag, fødselsdagsbarn?
Troede du, jeg havde glemt det?
Nej. Du kender mig, Luc.
Jeg vil ikke gøre et stort nummer ud af det.
Men det er den store, ikke?
Lad mig byde dig på middag.
Jeg skal virkelig være færdig med dragterne.
- Jeg skal lave en hovedbeklædning ... - Vent.
Jeg har planlagt det hele. Du skal tage med.
Kun dig og mig. God mad, god vin.
Det er meget vigtigt for mig.
- Bare til os to. - Bare til os to.
- Ja. - Okay. Ja!
- Hej, Kevin. - Vil du ringe til Sarah ...
- og synge fødselsdagssang? Det irriterer hende.
- Hvor meget keder du dig? - Meget.
Hvorfor har kvinden ikke en rigtig kaffemaskine?
- Hvilken kvinde? - Som jeg lejer huset af.
Hvad hedder hun? Det er her. "Leslie Culpepper".
Hvordan går det i Ojai? Har du fundet dig selv?
Egentlig ikke.
Men jeg har opdaget, at fred og ro virkelig indebærer fred og ro.
- Så længe søskende ikke ringer. - Kan du lide at bo på landet?
Sig ikke, du er blevet helt "Det lille hus på prærien" nu.
Det er jeg.
Jeg skal snart kærne smør -
- og jeg skal lade håret vokse ud til en lang hestehale -
- eller måske en hårknold.
Skal vi synge eller ej?
Hallo?
Hold op. Det eneste, der er mere irriterende er -
- hvis Kevin også synger.
Hej, Sarah.
- Hej, Kevin. - Hej.
Hvordan føles det at være den ældste søster?
Godt, det føles godt. Et år til.
Jeg fatter ikke, at vi er så gamle.
Hvordan går det i Ojai, Kitty? Undskyld.
Jeg tror, jeg kan lide det. Det er meget ukompliceret.
- Sludder. - Folk laver mad, arbejder i haven.
- Skal du gå? - Ingen genkender mig.
Jeg kan være hvem som helst.
Som på sommerlejren, da jeg sagde til alle, at jeg var en spion.
Åh gud, soufflé.
Jeg har altid villet lave soufflé.
Jeg lover, at jeg skal lære at lave mad nu.
Vi ses i aften.
Okay... nu skal du høre.
Ingen skal sige mere om min fødselsdag.
- Okay? - Hvorfor?
Ingen gaver, ingen blomster og absolut ingen kager med lys.
- Hvad taler du om? - Jeg vil ikke gøre det i år.
Det bliver svært, Sarah -
- for Luc planlægger en overraskelsesmiddag for dig.
Nej, det gør han ikke. Vi skal ud. Kun os to.
Forkert. Det er på restauranten. Alle er inviteret.
Undskyld, Sarah. Jeg ved, du hader overraskelser.
Du må ringe til ham, Kitty, og sig, at du ikke kan komme.
Du bor i Ojai. Det er en god undskyldning.
Hvad med min undskyldning? Jeg bor ovenpå.
Det ved jeg ikke.
Du skal vaske hår. Jeg er ligeglad med Kevin, du kommer ikke.
Ønsker du ikke, jeg kommer?
- Nej. - Det bliver sjovt.
- Husker du 40-årsfesten. Jeg var så fuld. - Ja, dét er problemet.
Hvorfor er det et problem?
Fordi Luc tror, jeg fylder 40 i dag.
Sarah, jeg er imponeret.
Har du løjet om din alder i al den tid?
I skal bare holde mund.
Held og lykke med det. En gang, før eller senere ...
- Åh gud, nej. - Hvad skete der med Kitty?
Det er i orden.
Bare et lille rør-problem.
Du begik en fejl.
Tryk på tab. Og den tilføjer det automatisk.
- Okay, undskyld. - Ja.
Før i tiden lavede man tingene anderledes -
- men det er 2000-tallet nu, Nora.
Du kan smide kuglerammen.
Det gør jeg. Smider kuglerammen.
Undskyld.
Okay.
Det var spydigt.
Kan jeg hjælpe dig?
- Celia? - Hej, Nora.
Celia, jeg kunne næsten ikke kende dig. Du ser fantastisk ud.
Tak. Hvad bringer dig hid?
Prøver at finde mig selv igen.
Mig og min kugleramme.
Der er nemmere måde for det.
Min svigersøn. Han er et geni.
- "Dr. Howard Brentley". - En rigtig kunstner.
Celia! Åh gud.
Du ser helt fantastisk ud.
Jeg har mistet jobs til de unge, flotte piger -
- og tænkte, hvis jeg ville fortsætte med at arbejde så -
- må det, der kommer op, blive her.
- Jeg havde aldrig gættet. - Som at vågne op fra en lang lur.
Eller af koma.
Og brysterne er der, hvor jeg kan se dem igen.
De er, hvor alle kan se dem.
- Og se. - Har du ordnet hænderne?
Nej, fjols. Jeg er forlovet. Mødtes på et krydstogt.
Han er seks år yngre, men hvem holder regnskab?
- Så livet bare forandrede sig sådan? - Ja, det er en ambulant operation.
Nogle uger på sofaen, æd piller, se "General Hospital". Som magi.
Skal jeg se, om den gode doktor kan klemme dig ind til en konsultation?
Jeg ...
- Tja ... - Alle gør det, Nora.
- Gør de? - Ja.
Generobrer magten. Du vil ikke fortryde det.
- Rebecca? Rebecca? - Far! Hej.
Vent lidt. De vil have et overblik -
- til mødet, så jeg behøver rapporterne.
Okay? Jeg må løbe nu. Okay, tak.
- Hej. - Hej.
- Er alt i orden? - Ja.
- Det er bedre. - Her. Sæt dig ned.
- Hvad sker der? Hvordan har mor det? - Hun har det bedre, tak.
Hun vil aldrig få hele sin hukommelse ...
- Men hun er mindre frustreret. - Godt.
Jeg kan ikke love noget, men jeg tror, hun er klar til at møde dig.
Sidst vidste hun jo ikke engang, hvem jeg var -
- og hun var så oprørt. Lægen sagde ...
Jeg ved, hvad lægen sagde, men hun spørger efter dig.
- Gør hun? - Ja.
Ja. Hun har hørt historier om dig -
- og af en eller anden grund er det, som om hun er med.
Jeg tror, hun ved, hun har en datter.
Åh gud.
- Må jeg tale med hende snart? - Hvad med i aften?
Hvad sagde du? Hvilke historier fortalte du?
Det var ikke mig.
- Hvem var det? - Justin.
Jeg siger, at jeg ikke har det fint.
Sarah, du må ikke sende afbud. Han har arbejdet på det i ugevis.
Han bliver så skuffet.
Du må love mig ikke at sige noget.
Du ved, hvordan du plejer at sige ting på det forkerte tidspunkt.
Det gør jeg ikke. Jeg sladrer ikke.
- Du sladrer. - Jeg sladrer ikke.
Jeg skal bruge mere tid til at finde ud af, hvordan jeg skal fortælle det.
Jeg forstår ikke, hvorfor du har ventet så længe.
Se på ham, mor. Han er undertøjsmodel.
Det var han ikke da I mødtes.
Nej, men han lignede en.
Nogle gange føler jeg mig lidt truet.
Har du det bedre af at skrælle et par år af?
Mor, vi var i Frankrig.
Jeg troede ikke, vi skulle ses igen -
- og det virkede rationelt på det tidspunkt.
Kan du se, hvem det er?
"Dr. Brentley"? Hvem er det?
Ingen. Glem det.
- Har du det godt, mor? - Ja.
- Sikker? - Absolut.
Åh gud.
Du er ved at dø, ikke?
- Nej, Sarah. - Det er du.
- Du er døende. - Jeg er ikke døende. Okay.
Han er plastikkirurg.
Han sagde, han ville klemme mig ind i eftermiddag til en konsultation.
Og begynd ikke på dine spydigheder.
Ved du, hvor svært det er for en kvinde i min alder -
- at konkurrere på arbejdsmarkedet?
Skal jeg arbejde i en blomsterbutik resten af livet?
Eller skal jeg prøvekøre kørestole?
Gør man det?
Jeg vil bare ...
Jeg vil bare have det bedre, og lige nu føler jeg mig gammel.
Jeg ved det, mor.
Det forstår jeg virkelig.
Jeg var typen, der grinede af alle, der fik ordnet noget.
Nu virker det ikke sjovt.
Nej, Sarah. Du er alt for ung og smuk.
Tak, men ...
Jeg skal forestille at være 40.
Jeg ville måske bare lidt ...
Jaså?
Du burde måske tage med i dag.
- Okay. - Alle tiders.
Jeg kommer.
- Hej. - Hej.
Du ser anderledes ud.
- Det er nok mit hår. - Ja.
- Kom ind. - Jeg kan ikke blive.
Jeg har været hjemme i flere uger ...
Jeg ville bare sige tak, fordi du har talt med mor.
Ja.
- Sagde din far noget? - Ja ...
Han sagde, det hjælper måske, så ...
Jeg går derhen senere i dag -
- og jeg var bare nysgerrig efter, hvad du har sagt til hende.
Ikke noget.
- Vil du ikke fortælle det? - Vil du ikke komme ind?
- Vi kan ikke gå tilbage. - Hvorfor ikke?
Lad som om intet var sket. Du ved hvorfor.
Undskyld. Det var en dårlig idé.
Jeg fortalte om, hvordan vi blev forelskede.
Første gang jeg så dig og hvor sært det var -
- men jeg kunne ikke holde op med at tænke på dig.
- Om bakken og vort første kys. - Ja, jeg er med.
Rebecca, kom med ind.
Jeg kan ikke. Undskyld.
Skaden er ikke så farlig.
Jeg kan lave det på en time, højst to.
Glimrende. Mange tak.
Undskyld, at det tog så lang tid. Megen trafik.
Jeg voksede op her, så jeg forstår.
Jeg syntes, du så bekendt ud.
Ja.
Du har nok set mig på torvet og ...
Tak, fordi du kom med så kort varsel -
- fordi det var afgjort en nødsituation.
Bare rolig. Alt for at slippe for jobbet, jeg er i gang med nu.
Lejere fra byen.
De går rundt med en af de der Bluetooth i øret hele dagen.
Ja, nej, det er forfærdeligt.
Kender virkelig typen.
De er så optaget af deres karriere -
- at de glemmer alt andet. De enkle ting.
- Det ved jeg. - Før de ved af det ...
- så har de gået glip af endnu en dejlig dag.
Er det ikke trist?
Jo, det er sørgeligt.
- Agenter, plastikkirurger, filmstjerner. - Ja.
- Alle kommer her. - Ja.
Men politikerne er værst.
Det er ...
Roligt. Ingen problemer. Satte sig i den gale hals.
Jeg behøver ikke fortælle dig det. Du er vokset op her. Du ved.
Undskyld, jeg ikke har præsenteret mig. Jack. Jack Randall.
Hej.
Og du hedder?
Culpepper. Leslie Culpepper.
Hyggeligt at møde dig, Leslie.
Vil du give mig skiftenøglen?
Ja.
Værsgo.
- Det der er en bidetang. - Netop.
- Den røde der. - Ja, selvfølgelig.
- Den er tung. - Tak.
Jeg kan lide dit køkken. Hjemligt.
Du laver sikkert meget mad her.
Ja, jeg laver meget mad.
Hvad er din specialitet?
Formodentlig friture.
Jeg er god til at fritere.
Kitty?
Kit.
- Jeg tror, du har besøg. - Ja, det stemmer.
- Det er min nabo. - Kitty.
Han leder nok efter sin kat igen.
- Kit. - Vi er straks tilbage.
- Der er du. Hej. - Hej.
Hej, Kevin. Hvad laver du her?
Jeg ville bare se til dig. Hvordan gik det med rørene?
Her er stille og roligt. Helt stille.
Nej, det er i orden. Alt er godt.
Okay, fint. Ved du, hvor svært det er at finde dette sted?
Jeg har kørt rundt i en time.
Kevin, det er pænt at du kom for at se til mig -
- men jeg prøver at finde mig selv.
Og jeg kan ikke gøre det hvis alle andre prøver at finde mig.
- Men jeg har netop ... - Ingen men.
Tag din GPS og kør tilbage.
- Leslie? - Er du...?
- Hvad var det? - Hvad var hvad?
- Nogen sagde "Leslie." - Gjorde de?
- Kitty. - Hvad?
Der er du. Alt er repareret nu, Leslie.
Okay, fint. Tak.
- Hej. - Hej.
Du må være naboen.
- Det er ham. Han er naboen. - Det er mig.
Og desværre må naboen, Kevin, gå nu.
Nej, jeg har ikke noget sted at tage hen, Leslie.
Jeg hader, at mit ansigt er så kaotisk.
Det plejede at være flot og glat. Alt på rette sted.
Nu er kinderne hvor hagen plejede at være.
Min hage sidder på halsen. Det er et stort rod.
Det føles, som om jeg har hængt i skabet for længe.
- Mor, han er rigtig dygtig. - Det siger Celia i hvert fald.
Hun kalder ham et geni.
Nej, mor. Han er kunstner. Se lige her.
Kan du se, hvordan de peger mod loftet? Som en Michelangelo.
De kaldtes for champagneglas.
Jeg havde et par før jeg fik et barn.
Kitty har dem nu.
Kitty har måske champagneglas men jeg har melonerne.
På det sidste er de mere som et par tomme strømper.
Kan vi se på billeder, der viser lidt højere op.
Hvad med et øjenbrynsløft?
Øjenlågsmodificering og profilering.
Øjenbrynsløft. Jeg vil da ikke se forstenet ud?
- Det der er ikke pænt. - Måske bare let overrasket.
Hold op med det mor. Du skræmmer mig.
Jeg vil føle mig smuk.
Jeg savner følelsen af at gå forbi en mand -
- at han måske vender sig om og kikker.
Når det forsvinder, er det, som om man ikke eksisterer længere.
Hvis en mand vender sig om for tiden -
- er det for at sige, at jeg glemte at slukke billygterne.
Åh, mor.
Hvilket er hjælpsomt for hvem vil have et dødt batteri.
Sandt nok.
Største havkat jeg har set.
Jeg sagde til Leslie, "Vi må tage hjem og lave den".
Så renser hun den og friterer den lige for øjnene af mig.
Det bedste, jeg nogensinde har set.
Det er sådan, hun gør det. Apropos det ...
Hold op, Kevin.
Vi vil ikke kede stakkels Jack.
Jeg skulle hente mine ting alligevel. Jeg har et andet job.
- Må jeg lige vaske mig? - Absolut. Det er der i venstre side.
- Hvad laver du? - Hvad jeg laver?
- Ja. Hvad laver du? - Jeg er ikke Leslie.
Kevin, det var en fejl.
Han var ved at tale om, hvordan byboerne kommer og ødelægger alt.
Og hvordan politikere er værst.
- Ja ... - Af en eller anden grund ...
... genkendte han mig ikke, og jeg ville ikke bringe skam over ham.
Og jeg er heller ikke så vild med at være mig selv.
Det var to fluer med ét smæk.
At han er utrolig smuk har ikke noget med sagen at gøre?
- Hvad? - Foregiv ikke, du ikke bemærket det.
- Jeg føler kemien her. - Du godeste. Du er gal.
Kevin, jeg har lige begravet min mand.
Bortset fra dig, er der ikke nogen, der savner Robert mere, end jeg.
Vi ved begge, at han forlod os for længe siden.
Det er okay at tænke på fremtiden.
Du ved det måske ikke, men jeg tror, Leslie ved det.
Okay, jeg smutter nu. Hyggeligt at møde dig, Leslie.
I lige måde, Jack.
- Jack, hvad laver du i aften? - Hvad laver du...?
- Hvorfor spørger du? - Leslie skal lave middag til mig ...
- men noget dukkede op og hun bliver helt alene.
- Kevin. - Synd at lade maden gå til spilde.
Lyt ikke til ham. Han er medicineret.
Han har ret, det ville være synd.
Okay, vil du komme tilbage og spise middag med mig bagefter?
Ja. Jeg tager en flaske vin med. Hvad laver du?
Ja, Leslie. Hvad laver du?
- En soufflé. - Alle tiders.
- Klokken 20.00? - Otte er fint.
- Så ses vi. - Okay.
- Er otte alle tiders? - Ja ...
- Justin. - Hej. Jeg er lidt forsinket.
Vi skal til fest.
Jeg ved det. Fem minutter til, og så hopper jeg i bad.
Føles skønt med en ny farve.
- Hvad var der galt med den gamle? - Rebecca valgte det.
Den her hedder "elefantøre". Hvad synes du? Tilstrækkeligt anderledes?
Ellers har jeg en her, "regnfulde søndage".
- Det er lidt deprimerende. - Undskyld.
Fortæl mig nu, hvad der foregår?
Rebecca var her.
- Hvornår? - For nogle timer siden.
- Hun kom ikke engang ind. - Gå forsigtigt til værks.
- Hun var vel bange. - Nej, jeg ved, hun var bange.
Jeg har haft samme ansigtsudtryk.
Når man ser noget, man ikke kan få -
- men man må minde sig selv, om at lade være.
- Det var som en test. Hun ... - Jeg er ked af det, Justin.
Jeg hader at være her og nu ser jeg kun hende.
Jeg har forandret mig, Saul.
Hele familien siger det, så hvorfor kan hun ikke give mig en chance?
- Hvorfor ser hun det ikke? - Det gør hun måske.
Eller også behøver du det ikke.
Det tager tid.
Jeg ved det her.
En dag vil du vågne og ikke en mindes -
- hvilken farve væggene havde.
Som om det var "elefantøre" hele tiden.
Gid det var så let.
Hun er her om et minut.
Er du sikker på det her?
Sidst vi sås, var vi som totale fremmede.
Hun har spurgt til dig hver dag den seneste uge.
Jeg ved ikke, om det er, fordi hun begynder at huske -
- eller om hun husker det, som vi har sagt til hende ...
- Der er en stor forskel. - Vi kan altid håbe.
Ellers må I begynde forfra. Med nye minder.
- Hvad skal vi tale om? - Start med noget let.
Snak om, da du var lille.
- Danselektionerne, måske? - Balletten?
Hej, Rebecca. Du er her.
Mor, hej.
Hej.
Det her er en særlig lejlighed og jeg vil takke Scotty -
- fordi han har gjort det perfekt.
- Alt for fødselsdagsbarnet. - Tak.
Kitty ville komme, men hun havde meget at lave i Ojai.
Det er rart med en lille, intimt fejring.
Det er godt. Jeg kan lide det.
Jeg henter næste ret. Luc, vil du hjælpe mig i køkkenet?
Selvfølgelig. Vi er tilbage om lidt.
Jeg fatter ikke, du klarer det her.
Du er sådan en dygtigt løgnhals. Du burde være blevet advokat.
Sarah, det her er latterligt. Du må fortælle ham det.
Jeg vil, mor. Når jeg er 80.
Næste år kan jeg måske fejre min 30-års fødselsdag?
- Det er Kitty. - Jeg er så glad for, at hun ikke kom.
Hun ville aldrig kunne holde sin store ...
- Hej, Kit. - Kevin, det er din skyld.
Jeg ved ikke, om det er færdigt eller ej.
Jeg kan ikke åbne lågen. Du kommer her -
- og fylder mit hoved med den slags.
Jeg sætter højttaleren på.
Og nu skal jeg spise middag med en skovhugger, jeg ikke kender.
- Tag det roligt. - Hvorfor skulle jeg lave soufflé?
Jeg kunne have lavet kylling.
Fordi det er perfekt. Tag det roligt. Hvor svært kan det være?
- Giv mig den. - Okay.
- Skat. Jeg er her. - Hvordan ved man ...
- ... når souffléen er færdig? - Hun laver mad.
Jeg ved det ikke. Hvornår satte du den ind?
Jeg ved det ikke. For tre vinglas siden.
- Det er måske problemet. - Hvorfor laver Kitty mad?
Hun forandrer sig, gør det hun ikke plejer at gøre. Det er godt for hende.
Apropos forandring, du gætter aldrig, hvor min mor og jeg var i dag.
- Hvor? - Hos en plastikkirurg.
Det er løgn. Jeg vil ordne mine øjne.
- Mener du det? - Ja, hvilken kirurg?
- Han var ... - Sarah. Det var vores hemmelighed.
Hemmelighed? Hvorfor har du en hemmelighed med Sarah?
- Det er bare Kevin, mor. - Ja.
Hold nu op, Sarah.
- Jeg sagde jo, det er privat. - Privat?
Prøver du ydmyge mig?
Overhovedet ikke. Jeg troede ikke, det var sådan en stor ting.
Det er ikke retfærdigt. Jeg går glip af alt godt.
Kitty, fokusér. Fokusere.
Kitty, hør på mig. Blandede du æggehvider, indtil de blev hårde?
Nej, mor. Indtil de døde.
Du må hellere tage den ud.
Tror du?
Okay, jeg kan gøre det her.
Jeg kan gøre det. Jeg tager den ud nu.
Jeg tager den ud. Okay.
Okay, let som ingenting.
Du godeste ... mor.
Mor, det er den luftigste, smukkeste sag -
- jeg nogensinde har set.
- Skat, du gjorde det. - Jeg lavede soufflé.
Jeg er en soufflélaver. Jeg gjorde det. Jeg ...
Vent lidt.
Du godeste. Mor, der sker noget.
Noget underligt hænder. Den dør.
Nej. Den smelter.
- Åh nej. - Hvad? Det er ... okay.
Det er i orden, Men hvordan får jeg den til at holde op?
Beklager, skat. Det går ikke.
- Leslie? - Jack.
- Hvem er Jack? - Må jeg komme ind?
- Du er tidligt på den. - Hvem er tidlig på den? Jack?
Hvem er Jack? Hvem er der?
Kitty, er du der?
Kitty? Kit ...?
- Naboen leder stadig efter katten? - Ja.
Ja, det er ...
Ja, du har ikke set en kat, der hedder Kitty?
- Er alt i orden? - Ja.
Selvfølgelig. Hvorfor det? Alt er godt.
Okay.
Nej, alt er ikke godt.
Alt er virkelig ikke godt.
Jeg ved ikke, hvordan man laver soufflé.
Jeg ved ikke, hvordan man bruger kaffemaskinen, hvis du kan tro det?
- Det kan jeg. - Og jeg bor her ikke.
Jeg ejer ikke dette hus.
Jeg er en af lejerne fra byen, som du hader.
Jeg kom for at finde mig selv, som i "Spis, Bed, Elsk".
Men nu har jeg trukket dig ind i det.
Og jeg hedder ikke Leslie.
Jeg hedder Kitty. Kitty Walker-McCallister.
Politiker, ikke? Jeg syntes, jeg genkendte dig.
Undskyld, jeg ikke var ærlig.
- Klassisk politikertræk. - Okay, du har ret.
Du behøver ikke finde dig i det her.
Jeg rydder lidt op.
Sikker? For jeg vil gerne hjælpe til.
Jack. Jack. Kom nu, kom nu.
Jeg forsøgte.
Jeg forsøgte, og den kollapsede, og det er okay.
Hvad kan man gøre? Men ved du hvad?
Jeg har fornedret mig selv tilstrækkeligt -
- så jeg ville påskønne, hvis du gik nu.
Skynd dig, før insekterne flyver ind.
Okay. Jeg formoder, vi ses.
Ja. Vi ses.
Jeg har allerede sagt, at jeg var ked af det.
Nej. Jeg tror ikke, hun taler til dig.
Det skal du ikke skamme dig over.
Alle får plastikkirurgi for tiden. Hun ...
Sarah. Skal du tale så højt?
Skal du fortælle hele restauranten det? At Kevin ved det, er rigeligt.
- Jeg dømmer ikke. - Det er ikke nogen stor ting. Det er sjovt.
Jeg er glad for, du synes, det var sjovt, frøken 40-plus -
- med en modelkæreste, men hvis du ikke har bemærket det, så griner jeg ikke.
Mor, det var ikke meningen at være ufølsom.
- En dag bliver jeg lige så gammel. - Men det er du ikke nu.
Det er pinligt, og ydmygende at være en ældre kvinde -
- i dette land, hvor alt ungt og nyt værdsættes.
Og jeg er det ikke.
- Undskyld, at vi er sent på den. - Hej.
Hvad laver I her?
- Jeg troede, I havde for travlt. - Det er min skyld. Undskyld.
Jeg blev fanget og kidnappede Saul.
- Rebecca kiggede ind. - Saul.
- Er I sammen igen? - Nej, det er vi ikke.
Giv hende lidt tid.
- Er hun stadig vred? - Ja, hun er stadig vred på mig.
Kan I snakke, undskylde ...
Dette er ikke noget, vi kan løse med en undskyldning ...
- ... så lad det ligge. - Okay.
Det ville være en begyndelse, Justin.
I må tale ud om det.
- Det skal I. - Mor.
- Hun kommer tilbage. - Nej, det gør hun ikke.
- Hvordan ved du det? - Fordi vi er skilt.
Hun udfyldte papirerne, mens jeg var i Afghanistan. Det er slut. Lad det ligge.
- Åh gud. - Justin, jeg er så ked af det.
- Slip det. - I kom.
Perfekt timing, fordi ...
Nej, vent.
Inden vi synger, vil jeg sige dig noget.
Okay, Sarah.
Oversættelse: "Der er kun én lykke i livet, og det er at elske og at elskes".
TILLYKKE MED DE 40
Vent, 40? Nemlig Sarah.
For 30 år siden.
Åh, Justin.
- Har jeg snakket for meget? - Nej, fortsæt. Jeg elsker at lytte.
Da jeg begyndte at arbejde der, så lyttede disse mennesker ikke til mig.
Husker du, hvor glad du var, da hun fik jobbet?
De havde en forudindtaget opfattelse -
- om mig, fordi jeg tilfældigvis er en ung kvinde.
Jeg ved godt, hvordan det er. Tro mig.
Jeg var så glad, da de endelig forstod -
- og begyndte at høre på mig.
Du må være stolt af dig selv. Det er jeg.
Jeg lader jer to være alene et stykke tid.
- Er det i orden? - Ja.
- Jeg er inde ved siden af. - Okay.
Det er så rart bare at kunne sidde her med dig.
Det er rart.
Det lyder måske skørt, men da jeg var lille -
- plejede jeg at tage dansetimer om søndagen.
Ballet.
Ja. Ballet.
- Undskyld, det var ikke sådan ment ... - Nej, jeg har det fint.
Jeg indså ikke, hvor meget jeg har savnet det her.
Jeg vil bare sidde her med min mor.
Tale om hvad som helst, selvom det kun er ballet.
Det er i orden, skat.
Du finder sikkert din mor.
Hvad sagde jeg?
Intet. Jeg ville bare ... Jeg troede, at ...
Nej, jeg oprørte dig. Du græder jo.
- Nej, jeg har det fint, mor. - Hvorfor kalder du mig det?
Jeg forstår ikke det her.
Jeg ved, jeg burde men jeg ...
Åh gud.
- David? Jeg har det ikke så godt. - Holly, jeg er din datter, Rebecca.
Jeg er lidt træt. David, hvad sker der?
- Jeg vidste, det her ville ske. - Det er Rebecca. Husker du det?
- Jeg viste dig billederne. - Hold op. Hun kan ikke huske mig.
- Nej, undskyld. Det var ikke meningen - Rebecca, vent.
Jeg er ked af det.
Nej, Holly, det er i orden. Kom her.
Det er okay. Det er ikke din skyld.
Jeg trænger til en drink.
- Hold op med at grine ad mig. - Jeg synes, det er sjovt.
Det var ikke meningen, det skulle gå så langt.
Jeg troede ikke, vi skulle fejre så mange fødselsdage sammen.
- Hvorfor ikke? - Det ved jeg ikke.
En pige som mig, en fyr som dig.
Må jeg få en whisky?
- En dobbelt. - Absolut.
- To, tak. - Ja, sir.
Jeg ved, hvor gammel du er. Jeg har altid vidst.
- Hvad mener du? - Du har jo kørekort.
Åh nej, Luc.
Hvorfor sagde du ikke noget?
I Frankrig taler vi ikke om en kvindes alder.
- Ikke så rart. - Pinligt.
Så jeg spillede med.
Jeg vidste ikke, Scotty ville skrive det på kagen. Undskyld.
For dig.
Okay, nu kan jeg tage hjem.
Kom, Junior. Det er sengetid for mig.
Leslie?
Jeg mener, Kitty.
Ikke dig igen.
- Hej. - Hej.
Jeg købte en pizza -
- og tænkte, at hun ikke vil spise det alligevel. Tag det ikke ilde op.
- Slet ikke. - Sulten?
Hundesulten.
Se lige det her. Det er ...
Men du behøvede ikke gøre det her.
Du skal ikke have ondt af mig.
Hvem sagde, jeg har ondt af dig?
Tak.
Jeg åbnede vinen.
- Vil du have lidt? - Ja.
Undskyld.
For identitetstingen.
Når man ser tilbage på det, er det ret skørt.
Jeg synes ikke, det er skørt.
Okay, det her med at lyve om navnet -
- men at prøve at være en anden. Finde dig selv igen?
- Det er godt. - Jaså?
De fleste tør ikke bare begynde forfra.
Det respekterer jeg.
Føler du nogensinde, at du er gået glip af at være dig selv -
- fordi du er så optaget af at være den, alle forventer, at du skal være?
Ja, det har jeg.
Tak.
Jeg formoder, det er tid for mig at finde ud af, hvem jeg er.
Må jeg komme med et forslag?
- Stryg kok fra listen. - Gjort.
Er du interesseret ...
- ... i snedkeri? - Snedkeri?
Jeg vil bygge en pergola i morgen -
- og du må gerne komme med, hvis du vil.
Tror du, jeg kan bygge en pergola?
Nej, men så kan vi også stryge det.
Jeg forstår. Du er komiker. Vældig sjovt.
Han fortalte ikke noget? Hele tiden sagde han ikke noget?
Jeg tror, han skammede sig.
Og at han troede, han kunne få Rebecca tilbage -
- og ingen ville finde ud af noget.
Men han prøvede. Det er, hvad der sker.
- Han har ikke noget at skamme sig over. - Jeg er enig.
- Det har du heller ikke. - Hvad mener du med det?
Jeg hørte, hvad I talte om, da jeg kom her.
Okay, jeg gik til en plastikkirurg.
- Hvorfor, Nora? Det lyder ikke som dig? - Det ved jeg ikke. Jeg føler mig ...
Jeg var så ung, da jeg mødte William.
Det havde været noget andet, hvis jeg havde en mand, der kendte mig som ung -
- og vi blev gamle sammen.
En, der ser på mig og ser den, jeg engang var.
Der ser mine rynker, folder og poser -
- med en slags ømhed.
Fordi vi er gået gennem livet sammen.
Og jeg har ikke det.
Jeg tror, du er alene, skat.
Og omrokere ansigtet kommer ikke til at ændre det.
- Hej. - Hej.
Jeg vidste ikke, hvor ellers jeg kunne gå.
Kom ind.
- Her. - Tak.
Jeg kan lide det grå. Fint.
Ja?
Det skulle være "regnfuld søndag". Malingen altså.
Hun så på mig, Justin. Hun vidste ikke, hvem jeg var.
Jeg fatter ikke, det sker.
Jeg troede, hun ville blive bedre.
Rebecca, du må ikke give op.
Okay? Du kan ikke give op.
Jeg har allerede mistet dig. Jeg kan ikke miste hende også.
Du har ikke mistet nogen.
- Jeg kan ikke gøre det her. - Rebecca.
Justin, vi er skilt. Jeg kan ikke være her.
- Hvorfor ikke? - Det ville føles bekendt ...
... og for godt, og så vil jeg blive for evigt.
- Hvad er der galt med det? - Jeg kan ikke stole på dig, Justin.
Rebecca, jeg er ikke den samme som sidste år.
- Hvordan kan jeg vide det? - Det ved du ikke.
Men du kan lade mig bevise det.
- Justin. - Okay, Rebecca ...
... vil du vide, hvorfor jeg ikke har sagt noget om skilsmissen?
Du sagde heller ikke noget.
Jeg ved, du ikke har givet op.
Det er sent. Jeg burde tage hjem.
Du er hjemme, Rebecca.
Her. Lidt vand.
Nej, tak. Jeg har allerede.
Til gebisset.
Luc. Du er så ond.
Du vidste det hele tiden. Det er så pinligt.
Selvfølgelig vidste jeg det. Hvorfor er du overrasket?
Jeg ved det ikke. Jeg har en irrationel frygt -
- at hvis du fandt ud af, hvor meget ældre, jeg var -
- så ville du ikke have mig længere.
- Hvorfor ikke? - Kom nu. Alt er godt nu.
Men om 20 år?
Vil du kunne lide ældre kvinder, når jeg er 60?
Jeg blæser på, hvor gammel du er. Jeg elsker dig.
Luc, tænk, hvis du skifter mening?
Hvis du vil have dine egne børn, din egen familie.
Jeg kan ikke give dig det.
Det har du allerede gjort.
Du er min familie.
Paige og Cooper, er blevet min familie.
Jeg mente det, jeg sagde i aften. Det vigtigste i livet er at blive elsket.
Elsker du mig?
Du godeste. Se på de her.
Evan, se på dem. De er perfekte.
De er perfekte. Du vil elske dem.
Det var mine favoritboller da jeg var lille.
Jeg vil lære dig noget specielt.
Det her kalder vi at søbe.
Er du klar? Vil du prøve?
Vil du have, at mor skal søbe? Okay, se på.
Se, her kommer det.
Søbe, søbe, søbe.
Mums.
Ja. Værsgo, min ven.
Husk, at vi gjorde det her ...
- ... helt alene, okay? - Okay.
Og vi fortæller ikke nogen, at det kom fra en dåse.
- Okay. - Okay. Du forstår?
- Ja. - Lov. Ja.
- Godmorgen, Zoe. - Du kommer for sent, Nora.
- Nej. - Jeg bad dig komme en halv time før.
- Undskyld. Jeg glemte det. - Du skulle måske skrive det ned.
Der står en lastbil derude, der skal lastes af.
Bed fyrene om hjælp.
Ved du hvad? Nej.
Hvad?
Jeg siger op, Zoe.
- Jeg troede, du havde brug for et job. - Det har jeg.
Men ikke et, hvor jeg behandles sådan.
Held og lykke med at finde et job i denne krise og i din alder.
- Min hvad? - Lad os være ærlige.
Du var heldig, at jeg ansatte dig. Ingen andre vil gøre det.
Hvorfor ikke, Zoe?
Fordi jeg er 63 år, og at det kan ses.
Er det derfor? Det rør mig ikke -
- for alle de børn, jeg har født, alle kys, jeg gav eller fik -
- alle de tårer, alle vinglas ses her i ansigtet.
Jeg er den, jeg er.
Og jeg vil ikke være en anden.
Og det behøver jeg ikke være.
Et sted derude er der et job til mig -
- hvor min erfaring bliver værdsat.
Jeg siger op, Zoe.
Jeg tager dem med.
Du kan trække dem fra i min afskedigelsesløn.
Holly?
Holly, er du her?
Holly.
911, hvad er nødsituationen?
Jeg vil rapportere en forsvunden person.
- Hvad hedder personen, sir? - Holly. Holly Harper.
Hun har været forsvundet siden i går aftes.